DEN SKJULTE FÆSTNING
Fotograf ICHIO YAMASAKI
Scenograf YASHIRO MURAKI Musik MASARU SATO
Medvirkende:
TOSHIRO MIFUNE
MINORU CHIAKI KAMATARI FUJIWARA
SUSUMU FUJITA MISA UEHARA
Danske tekster: CommuniCation ApS
Instruktør: AKIRA KUROSAWA
Hold dig væk fra mig, du stinker!
Vi lugter begge af død og det er din fejl!
Din lugt giver mig kvalme.
Du er den personificerede stank.
Den der var til dig, din skidtbunke!
Du sagde, at krigen ville gøre os rige.
Hvad er det, der er så morsomt?
Det hele!
Først tabte vi krigen.
Så blev vi fanget og tvunget til at begrave de døde.
Og flygtede med kun vand i vore maver.
Men det allermorsomste er dit flæbende ansigt.
Lad os tage hjem.
Har du ingen stolthed tilbage?
Vi solgte vore hjem for at få våben og nu har vi ingenting tilbage.
- Vi kan ikke tage hjem endnu. - Lad os tage hans tøj.
Jeg er ikke som dig. Jeg er fattig, men jeg stjæler ikke fra de døde.
Gør som du vil. Jeg går.
Gå du bare. Jeg vil tjene lidt penge. Du vil fortryde det.
Bliv fanget og bliv graver igen!
Forsvind!
Det er en ren fornøjelse at se dig gå, dit stinkdyr!
Du kan ikke komme over grænsen den vej.
En vejspærring. Ikke engang en mus kan slippe igennem.
Ned, de slår os ihjel!
Hvad gør vi nu?
Vi må vente, til det bliver tåget.
Hvad står der?
En belønning på ti guldmønter.
Læs.
"Efterlyst: prinsessen Yuki Akizuki. "
"Ti ryo til den der fanger hende. "
"Den der har oplysninger"-
- "får tre ryo af myndighederne. "
"Efter ordre fra lensherre Yamana. "
Jeg er ikke en af dem!
Tågen er velkommen, men den skjuler alt.
I hvilken retning ligger Hayakawa?
Tag det roligt og føIg mig!
Hvad var det?
Hvem der?
Tid til at grave igen.
Matashichi!
Hør efter!
750 kilo guld, 5.000 ryo, ligger gemt her.
Indtil I finder det, er I ikke længere mænd, men muldvarpe!
Så grav til I segner, muldvarpe!
- Dette er helvede, Matashichi! - Det er enden.
Lad os dø sammen.
Den vej!
Ristyve!
Hvad gør vi nu?
- Finder prinsessen. - Prinsessen?
Hendes far blev besejret.
Der er udlovet en belønning for hende på ti ryo.
- Ti ryo! - Oplysninger giver tre ryo.
Tre ryo!
Det er kun en drøm.
Grådighed vil bare koste os livet.
Vi må hellere tage hjem.
Men vi kan ikke komme over grænsen.
"Bang!" og så er vi døde.
Lad os spise.
Jeg kan ikke tænke på tom mave.
Er det ikke færdigt endnu?
De her pinde vil ikke brænde.
Hvad er det der?
Det er jo guld!
Det er guld!
Guld inde i en pind?
Jeg har hørt om sådan noget, men...
Hvad er det her? Et stempel?
En halvmåne?
Akizukis våben!
Så er det guldet, vi ledte efter!
Hvor fandt du den pind?
Vi deler os og leder.
Jeg går den vej og du går den anden.
Hallo! Kom tilbage!
En guldpind til.
Den ene er min! Jeg fandt begge to!
Jeg fandt pinden! Jeg samlede den op!
Løgner, det var mig, der fandt guldet!
Lad os gå tilbage.
Der må være mere.
Sig ikke noget til nogen.
- Han føIger efter os. - Måske er han en bandit.
Nej, han har ikke noget sværd.
Måske arbejder han for en.
Han er holdt op med at føIge efter os. Lad os gå tilbage.
Nej, vi må være forsigtige.
Det er alligevel sent. Det skader ikke at vente en nat.
Det er et stort arbejde, det er bedst at være forsigtig.
Han er ikke at se, måske var der ingen grund til at bekymre sig.
Sikkert en skovhugger eller en kulsvier.
Matashichi...
Lad os lave en aftale.
Om hvad?
Spil nu ikke dum... om vore andele!
Lad os være retfærdige og dele lige over.
Okay?
Så er det afgjort, ikke?
Lad os sove.
Sov godt og drøm om rigdomme.
Hallo!
God aften.
Hallo!
Køligt, ikke sandt?
Hvad laver du oppe i bjergene?
- Hvad laver I selv? - Vi?
- Vi vil gå over grænsen. - Over grænsen?
Vi skal til Hayakawa.
Men den vej ligger Yamana.
Ja, men du forstår, for at komme...
...til Hayakawa...
...som vi vil...
Det her er Hayakawa. Og det her...
...er Akizuki, hvor vi er nu.
Det her, forstår du...
...er Yamana. Yamana.
Vi vil gå fra Akizuki til Hayakawa.
Men grænsen er lukket af soldater fra Yamana.
Så vi...
Så vi går...
...via Yamana, og smutter så ind i Hayakawa.
- Så... - Så...
Besejrede Akizuki-indbyggere har ingen grund til at gå til Yamana.
Så Yamana har ingen grund til at bevogte grænsen mod Akizuki.
Netop!
Det er lettere at komme til Hayakawa fra Yamana-
- end til Hayakawa fra Akizuki. Netop!
Og eftersom vi kun er bønder, skal vi nok klare os.
Godt, jeg har bestemt mig.
Jeres idé er god.
Guldet er værdiløst her-
- men tre mænd og tre heste kan få det ud.
Hvad taler du om? Ud med sproget.
Lad være med at spille dum.
Jeg fandt den deroppe.
Hold op med at sparke!
Slip!
Og nu?
Hvad gør han?
Væk.
Hvor blev han af?
Stol ikke på ham.
Hvor er vi?
En skjult fæstning...?
En fæstning? Lensherre Akizukis?
Se, Yamana.
Men...
Der er ingen.
Der er nogen!
Hvad laver I?
Det er ham!
Skynd jer at komme ned!
- Hvordan kom du herhen? - Jeres navne?
- Jeg hedder Matashichi. - Tahei.
Matashichi, sæt risen ned. - Tahei, hæId det i gryden.
Kom så!
Og vand? Først noget at drikke.
Også til mig. Jeg er tør i halsen.
Hvad hedder du?
Jeg? Jeg hedder... Rokurota Matabe.
Rokurota Makabe? Det navn har jeg hørt før.
Makabe... Makabe...
Rokurota Makabe...
Hold nu op! Sådan hedder-
- den berømte Akizuki-general!
Os narrer du ikke, din idiot.
Han kan ikke narre os.
Hold nu op, du er ikke general!
Lad være med at puste dig op!
Os kan du ikke narre, vi er for kloge!
Hvad er der?
Du er ikke en god ven!
Hvorfor viste du ikke os den hemmelige gang?
Ja, vi er da kompagnoner?
Vær ikke overlegen, bare fordi du fandt stedet først!
Først bestemmer vi vore andele.
Vi deler lige. Er det okay?
Vand.
Vidunderligt.
Sikken god fæstning, der har sin egen kilde.
Hvad laver du?
Det nytter ikke, jeg har allerede checket.
Risen.
Jeg finder mig ikke i, at du kører rundt med os!
- Skal vi slås? - Kom så, på ham!
Kog risen.
En pige!
Hvem er pigen?
Jeg ved det ikke, men hun er forsvundet.
Hun er min! Rør hende og I dør.
Først ris, så arbejde.
Hvad laver I?
Hold op med det der, jeg er varm nok allerede!
Dit ansigt gør mig varm.
Mit ansigt kommer ikke dig ved.
Jeg bryder mig ikke om, at du blinker så tit.
Nu gør du det igen.
Forhold dig rolig.
Vis ikke dine grimme tænder.
Ellers slår jeg dem ind med den her.
Jeg holder op, det her er vanvid! Der er alligevel ingenting her.
Han er...
Forsvundet igen!
Han kigger bare på og lader os gøre alt arbejdet!
Han må være ude efter den der pige.
Han har måske fundet hende og er ved at more sig.
Vi skulle jo dele det hele. Det gæIder også hende.
Han er ikke et normalt menneske, vi ved ikke, hvordan han tænker.
Han har måske fundet guldet og har båret det hele væk.
Det kan godt være. Ja, sådan er det!
I så fald har han gemt det et eller andet sted.
Hvis det ikke er i fæstningen...
Jeg ved det: Kilden!
Han løj og sagde, at han allerede havde checket efter.
Hvor bor du?
Vær ikke vred.
Hør nu lige...!
Vent lige...
Hold lige op!
Jeg sagde, jeg ville dræbe jer, hvis I antastede hende!
Hvorfor narrede du os?
Se, hun tabte den her.
Sig sandheden, er hun ikke ti ryo værd?
Den her tilhører en dame.
Tror du, at hun er prinsesse Yuki?
Netop... det var prinsessens.
Men nu er det min. Giv mig den tilbage!
Jeg tog den og gav den til den der pige.
- Og prinsessen? - Jeg fangede og angav hende.
Vær forsigtig, han lyver!
Belønningen, ti ryo. Lyver jeg stadigvæk?
- Hvor er Matashichi? - Det ved jeg ikke.
- Hvad har I for? - Til... til byen.
- Hvorfor? - For at informere soldaterne.
- Om hvad? - Om prinsessen, selvføIgelig!
Vi er ikke så dumme, som du tror.
Du troede, du havde narret os.
Vi kender dig. De ti ryo du havde...
De er en del af krigskassen, du stjal.
Nu vil du derudover have belønningen for prinsessen.
Men det vil vi ikke lade dig få!
- Hvorfor stolede jeg på rak som jer? - Du kan selvvære rak!
Matashichi! Kan du se officererne?
Idiot! Jeg behøvede ikke at gå til byen. Der tales om det i landsbyen.
Prinsessen blev henrettet i går.
Undskyld at jeg tvivlede på dig.
- Rokurota Makabe. - Kom ind.
Hvad er der?
Kofuyu var til nytte.
Fjenden vil mindske vagten nu. Vi har en chance for at flygte.
Hvad skete der med Kofuyu?
Min søster døde i Deres sted.
De er i sikkerhed nu, Deres Højhed.
Dåre!
Behersk Dem.
Hun var 16 år som jeg. Hendes liv var lige så meget værd som mit!
Loyale tjenere dør gladeligt for deres herrers skyld, som hun gjorde.
Det passer ikke! Hvis jeg var hende, ville jeg være bitter.
De går for langt, Deres Højhed! Det er grusomt mod Rokurota.
Stille!
Du giver mig kvalme, Rokurota.
Ikke en tåre for din søster.
Dette ædle udtryk...
Jeg kan ikke holde det ud!
Prinsessen strækker min tåImodighed. Det er min afdøde herres fejl.
Han opdrog hende som en dreng, fordi han blev nægtet en arving.
Hun er aldrig enig med nogen.
Og hun har aldrig grædt overfor nogen, ikke engang overfor mig.
De så det selv. Hun sørger ikke over Deres store tab.
Hun græder ikke, alligevel anklager hun Dem.
Det er skammeligt.
Det er hende, der er offeret.
Hun skal genoprette sin æt.
Soldater fra Yamana igen!
Jeg så heste.
Det er en god måde at narre fjenden og flygte.
Det var bønderne, der fandt på det.
Jeg havde tænkt mig at dræbe dem.
Men ideen med at nå til Hayakawa via Yamana imponerede mig.
Nød lærer selv dårer at tænke.
Hvor meget kan man stole på dem?
Jeg stoler på deres grådighed. De gør hvad som helst for penge.
Det er godt, hvad guldet angår.
Men prinsessen... Vi kan ikke tage chancer, når det gæIder hende.
Men hun er ikke i sikkerhed her.
De vil finde fæstningen.
Og lensherre Hayakawa kan ikke beskytte os for evigt.
Jeg forstår. Hvad gør vi med prinsessen?
En forklædning kan ikke skjule ædel byrd.
Eller hendes tale.
Hun vil være en stum.
Det er for grusomt. Er der ingen anden måde?
Nej.
Men går prinsessen med til det?
Overlad det til mig.
Jeg red den store fuks! Synd at bruge den til pakhest.
Den vil være nyttig i en nødsituation.
Som at bryde gennem fjendeland?
Apropos... Ville De kunne spille stum, Deres Højhed?
- Stum? - Jeg frygter, at De ikke kan.
Deres tale er vor største bekymring.
Så vi ville gerne have, at De spillede stum.
Det er umuligt.
Jeg blev taget til fange engang og lod som om, jeg var stum.
Men det var en plage. Ingen prinsesse ville kunne klare det.
Prøv ikke at narre mig.
Jeg er aldrig enig med nogen.
"Prinsessen er besværlig. Nuvel... "
"... så gør vi det modsatte. " Det ville ligne dig at gøre sådan.
Nuvel...
Jeg vil lade jer bruge mig denne gang, for vor sags skyld.
Deres Højhed.
Hold op med at se så ædel ud!
FortæI mig nu det hele.
Jeg kan ikke spørge når jeg er stum.
- Vi fortæller ham det. - Pyt med ham!
Ingen støj, vi bliver fanget!
Hvor skal I hen?
Løb, fjenden har fundet os!
Heste! Heste ved kilden!
Heste? Dem har jeg stjålet.
De skal bære guldet.
Guldet?
Vi tager af sted i dag.
Storebror!
Hvor er guldet?
Hvor er guldet egentlig?
FortæI, vi er dine venner.
Det tænkte jeg nok.
- Hold op med at spøge. - Du sagde, du havde checket det!
Hvorfor tvang du os til at grave?
Jeg satte jer på en prøve.
Vi vil behøve en masse styrke fra og med nu af.
Læs guldet på hestene. Resten bærer vi.
Guld!
Tag det som det er.
Tahei!
For fanden da...!
- Hvor gemte du det her? - Tror I ikke på mig? Det er brænde.
Hør her, en pige vil bare sinke os.
- Og hvis hun taler... - Hun er stum.
Stum?
Hvad er det der?
Det er let at krydse grænsen.
Vent.
Vær forsigtige.
Bliv her, til jeg kommer tilbage.
Det her er et godt tidspunkt til at stikke af.
- Hun er stum. - Hun har ører.
Idiot! Stumme kan ikke høre, det er derfor, de ikke kan tale.
Vi må tænke.
Selv om vi får guldet til Hayakawa, kan vi ikke stole på ham.
Han kan narre os.
Vi stikker af! Hvad gør vi med hans last?
Vi kan ikke bære den, men vi kan tage hans hest.
- Pokkers! - Der er ikke tid til at skændes.
Vi siger, at vi skal vande hestene.
Idiot! Det er ikke saké.
Vent.
Hallo, hvad laver I?
Ingen heste.
Hvad skal vi gøre?
Deres Højhed!
Deres Højhed?
- At være stum er upraktisk. - Og mændene?
De er grådigheden selv. De tog det hele.
Fjenden så dem... Kønne venner!
Din...
- Vi kan ikke komme over floden. - Der er soldater på den anden side.
Nu ved jeg, hvad I står for! Tag guldet og gå.
- Han er væk! - Han er væk!
Hvor er du?
Der er han!
- Soldaterne er på den anden side. - Hvad ville du gøre?
Jeg ved det ikke.
- Hvad vil du gøre? - Vente og se?
Ti stille og forsvind!
- Tag os med, vil du ikke nok? - Vi lover at opføre os ordentligt!
Storebror!
Hvad er det der?
De har fundet fæstningen!
Hvad skal vi gøre?
- Vi tager af sted. - Hvorhen?
- Fremad. - Lav ikke sjov med os.
Lad mig ordne det her.
Passerseddel?
Passerseddel!
Passerseddel.
Stop!
- Storebror? - Næste!
Næste.
Passerseddel! Ingen spøg!
- Jeg har fundet den her. - En pind?
Jeg fandt den på bjerget Suribachi.
Han fandt den på Suribachi.
Guld?
Akizukis våben! Fandt du virkelig den her på Suribachi?
Bring mig min hest!
Den der er min!
Giv mig guldet eller en belønning.
- Forsvind! - Ellers flytter jeg mig ikke.
Giver De mig ingen belønning?
En belønning!
Stop!
Grådige fyr!
Flere mænd, pakheste og en pige...
Grib dem, hvis du ser dem, det er prinsesse Akizukis føIge.
Men hun blev jo henrettet?
Det kan have været en stedfortræder.
Så du røgen fra bjerget?
Det var Akizukis skjulte fæstning.
De gamle kunne være flygtet-
- men de satte ild til fæstningen og kæmpede.
De syntes at signalere og vinde tid til nogen, der prøvede at flygte.
Prinsessens føIge efterlod fodspor-
- helt ned til denne her flod.
Vær på vagt! Hvis du fanger dem og tager guldet, bliver du belønnet.
Storebror!
- Vil vi klare den? - Hvis vi tager bagvejen...
- Slap af, de bliver mistænksomme. - Men...
Hvad laver I? Vi bliver her.
Her?
Lad os gå videre hele natten.
- Vi vil ikke friste skæbnen. - Så slå lejr udenfor byen, måske?
Gem en sten blandt stene og en mand blandt mænd.
Hvor skal vi gemme lasten?
Efterlad den her.
Skøre fruentimmer!
Hvor er mit vand?
Du græder altid og tager ikke imod kunder.
Du var ikke nogen god handel.
- Hvor købte du hende? - Akizuki. Der er mange som hende.
- Var hun dyr? - Vil du købe hende?
Jeg er ikke slavehandler.
- Hvem tror du, at du er? - Bare se her.
Se, hun ser ikke dårligt ud.
Smuk krop.
Hvad siger du? En nat for en søIvmønt.
Hvad skal det gøre godt for, hvis hun ikke tager imod kunder?
Hvor meget koster hun?
- Hun er noget helt særligt. - Hun er ikke din.
Jeg køber hende! Hvis er hun?
Hvis pige er hun? Jeg køber, jeg køber!
Jeg køber hende for en guldmønt!
Nu er det nok.
- Hun er stum. - Stum?
Det var synd, jeg giver op.
Hvem ejer hestene udenfor?
Er det dine?
Vil du sæIge fuksen? Jeg betaler godt.
Men lasten...
Den er for god til at være pakhest. Køb en anden.
Det her er nok til fem pakheste.
Hvad skal vi gøre?
To heste er ikke nok.
Det tager tid at købe en ny.
- Det giver mig kvalme. - Du har ikke tid til piger nu!
- Køb den pige. - Nej.
Hvorfor ikke? Jeg kan ikke holde ud at se mit folk lide.
I sådan et tilfæIde som dette er venlighed kun ubetænksomhed.
Ubetænksom eller ej... Køb hende, når jeg siger det.
- Deres Højhed... - Nej!
Mit hjerte kan du ikke gøre stumt!
Kærren var en dårlig idé. Nu er det os, der er heste.
Og at tage den pige med!
Hold op med at føIge efter os, gå!
Gå tilbage til Akizuki.
Stands ikke!
Har I set fire personer med tre heste? En af dem er en pige.
Indberet det, hvis I ser dem, forstået?
Det gik godt. Vi er heldige.
Hvem sagde, kærren var en dårlig idé?
Du knurrede over pigen.
De var dumme, at de ikke kontrollerede brændet.
Hvad skal vi gøre?
Rolig!
Sæt den ned.
Rapportér det!
Vent på bakken!
Nej, men er det ikke Rokurota Makabe?
Hyoei Tadokoro!
Flyt jer, ham kan I ikke klare.
Det var uventet.
Jeg beklager, at vi ikke mødtes på slagmarken.
Også jeg.
- Skal vi? - Med fornøjelse.
Med hvad? Spyd?
- Gerne. - VæIg et.
Jeg tabte.
Vent!
Vi mødes igen.
Rokurota!
Brænde?
Der er guld i den!
De gemmer sig her.
Fire personer... Tre mænd og en pige. Det er prinsesse Yuki.
20 guldmønter til den der får hende, fem til den, der har oplysninger.
Hav ikke så travlt.
Den frygtede general Rokurota Makabe står bag hende.
Dumme regn!
Tre dage nu...
- Fald, regn, fald. - Hvad?
Vi tjener intet på at det holder op.
Bevæger vi os, fanger de os.
Idiot! Er du glad for, at du skal dø?
Meget glad! Hvad som helst er bedre end dette!
Så sig farvel til guldet og gå.
Jeg går.
Men jeg tager så meget med, jeg kan.
Jeg kommer til at leve godt.
Også jeg.
Tak. Jeg tager det, der er tilbage.
Tag så meget I kan og gå.
Men vi sidder fast her.
- Hvad skal du? - Hente noget at have guldet i.
Den der taber, går væk lidt.
- Han er længe om det. - Ja.
Men han kommer nok snart.
Hvad skal de med alt det brænde?
Jeg ved det: Ildfesten.
Har du ikke hørt om Yamanas ildfest?
Perfekt.
Vi vil også gå i den retning. Hvis vi slår føIge med dem...
Hvorfor skal vi patruljere til ildfesten?
Folk har brænde med.
Akizukiboerne, der har guldet, prøver måske at gemme sig der.
Hvad er det her?
HjæIp mig!
- Vi kan ikke kontrollere alle. - De mistænkte vil være anderledes.
Kontrollér kun dem.
- Hvor er de? - Festen! De fulgte med alle folkene.
Sæt ild til menneskenes liv
med bålets flammer
Insekter, kast deres liv
ind i bålets flammer
Overvej og du vil se
at verden er mørke
og at denne svævende verden er en drøm
Så brænd i gal løssluppenhed!
Brænd det, kærre og det hele!
Nej!
Vær ikke nærig.
De er mistænkte.
Brænd den!
Dans!
- Det er nok, pak sammen. - Der er mere.
Vær ikke grådig.
Vi kan ikke bære mere.
I to må bære 100 kg hver.
- Jeg bærer 150 kg, pigerne 75 kg. - Jeg kan også bære 150 kg!
Skynd jer!
Synd at skulle efterlade alt det guld.
Skal vi gå tilbage?
Hvor skal I hen?
Der er ikke mere.
Hvad laver I?
HjæIp os!
HjæIp!
Bær eller dø!
FøIg mig!
HjæIp mig!
I to.
Rejs dig!
Skynd jer! Om natten er der mørkt, så går vi over bjergene.
Jeg har så ondt. Jeg ville ønske, jeg var død.
Så dø.
Hvad?
- Storebror! - Rolig!
Rejs jer ikke op!
Løb mens jeg tiltrækker ilden.
Nej!
Alt er tabt!
Farvel.
Sagde du noget?
Tag jer ikke af mig.
Skynd jer!
Dette er enden, Matashichi.
Dræber de os, hvis de fanger os?
Ikke hvis vi ikke har noget guld.
Vi bliver angivere.
God idé! Måske får vi endda en belønning.
Idiot! Vi bliver skudt, hvis vi ikke er forsigtige.
Yamana bevogter sikkert også deres grænse mod Hayakawa.
Vi angiver dem ved grænsekontrollen.
Deres Højhed... Hayakawa!
Spøger I? De er allerede fanget.
Idioter. - Lad os tage et glas.
Kig godt efter. I kommer aldrig til at se så meget guld igen.
Jeg ville hellere kigge på prinsesse Yuki. Et smukt syn.
Synd hun skal henrettes i morgen.
- Væk med jer! - Bare et lille kig.
Lad mig komme frem!
Jeg hedder Hyoie Tadokoro og skal identificere fangerne.
Hyoie Tadokoro...
Hvad er der sket?
Et ar?
Du har forandret dig.
SelvføIgelig.
FortæI hvorfor.
Vi er fjender, alligevel er vi sande venner.
Venner? Hvorfor lod du mig så leve et liv i skam?
Ikke at dræbe mig virkede venligt, men det var udspekuleret grusomt.
Se på mig. Se!
Min herre skammede mig ud foran alle og gav mig så dette ar.
- Jeg foragter dig. - Dåre!
Er du den berømte Hyoie Tadokoro?
Hvad du får ud af en andens venlighed, bestemmer du selv.
Herre og træI, begge er dårer!
At skamme en træI ud foran alle folkene!
- Det ville jeg aldrig gøre. - Det er mig, der er prinsessen!
Nu er det nok!
Jeg takker dig, men dette er enden.
Jeg vil dø.
Deres Højhed, jeg beklager dybt.
De har måttet gennemgå så meget til ingen nytte.
Nej, Rokurota. Jeg har føIt lykke.
En lykke, jeg aldrig føIte i slottet.
Jeg har set folk, som de er.
Deres skønhed...
...og deres grimhed...
...med mine egne øjne.
Rokurota...
...jeg takker dig.
Jeg sørger ikke over, at jeg skal dø nu.
Deres Højhed!
Rokurota...
Ildfesten var fascinerende.
Især den der sang.
Sæt ild til menneskenes liv med bålets flammer
Insekter, kast deres liv
ind i bålets flammer
Overvej og du vil se
at verden er mørke
og at denne svævende verden er en drøm
Så brænd i gal løssluppenhed!
Sæt ild til menneskenes liv
med bålets flammer
Udmærket, jeg vil tænde ild.
Vend hestene.
Vend dem, sagde jeg!
Din oprører!
Han er gal! Fang dem!
Skynd dig, Rokurota! Prinsesse!
Slip!
Du er en sand general.
Hyoie!
Kom med os!
- Kom med os, Hyoie! - Gerne!
Tilgiv, at jeg hopper af!
Hvis vi bare havde kunnet få guldet til Hayakawa...
Så ville vi have været rigtig glade.
Vi overlevede i hvert fald.
Matashichi... Lad os være rare mod hinanden.
Vi har haft et helvede. Lad os vende hjem som venner.
Herreløse heste.
Guldet!
- Det er alt sammen mit. - En af dem er min.
Jeg kom først.
Din grådige rotte! Du sagde, vi skulle dele lige.
Ikke nu.
- Forbandede idiot! - Skal vi slås?
Er I tidligere soldater hos Akizuki?
Nej, vi er bare bønder.
Hvorfor skulle bønder have så meget guld?
Grib dem!
Matashichi... Lad os være rare mod hinanden i det næste liv.
Matashichi! Tahei! Kig op!
Hvad er der? Det er mig.
Det er ikke så mærkeligt.
Ikke engang jeg genkendte dig. Rustningen klæder dig.
Rokurota Makabe...
Du er endnu pænere nu.
Matashichi! Tahei! Har I glemt mig?
Det er mig, der er den stumme.
Matashichi... - Tahei...
I har måttet udholde meget for vores skyld.
Men det der guld skal genoprette huset Akizuki.
Hverken jeg eller prinsessen må bruge det.
Jeg beklager, men håber, at I kan nøjes med dette.
Del det retfærdigt. Slås ikke om det!
Tag den her.
- Behold du den bare. - Men...
Det er i orden.